Ергазіофіти старих цвинтарів Правобережного Злакового Степу (Україна) (CHORNOMORSKI BOTANICAL JOURNAL, 2025)
Щороку кількість ергазіофітів та кількість їх локалітетів на об’єктах культурної спадщини збільшується. В публікації наведено результати комплексних досліджень групи ергазіофітів адвентивної фракції флори старих цвинтарів Правобережного Злакового Степу. Основною метою дослідження є встановлення сучасного видового складу ергазіофітів старих цвинтарів Правобережного Злакового Степу та їх порівняльний аналіз в залежності від розташування в урбанізованому середовищі на прикладі 50 старих цвинтарів. Ергазіофіти нараховують 119 видів з 101 родів і 48 родин судинних рослин, що становить 17,3 % спонтанної флори старих цвинтарів. Група ергазіофтів є найчисельнішою групою за ступенем натуралізації в адвентивній флорі старих цвинтарів. Висока частка ергазіофітів є характерною особливістю флори старих цвинтарів порівняно з іншими об'єктами культурної спадщини, зокрема курганами та старовинними городищами. Найбільше представництво ергазіофітів спостерігається на старих цвинтарях розташованих в містах (17,2 %), дещо поступаються їм за цим показником сільські цвинтарі (16,3 %), натомість цвинтарі розташовані далеко за межами населених пунктів характеризуються незначною участю ергазіофітів (7,3 %). Крім того, закриті для поховання старі цвинтарі мають удвічі нижчий відсоток ергазіофітів (8,3 %) порівняно з діючими цвинтарями (16,8 %). В спектрі життєвих форм серед ергазіофітів спостерігається дуже висока частка фанерофітів (39,5 %), особливо якщо порівнювати з природними зональними флорами. Спонтанне поширення дерев та чагарників з місць культивування призводить до витіснення степових рослин на цвинтарях та поза ними, тому необхідно здійснювати контроль.
Keywords: біорізноманіття, степ, об'єкти культурної спадщини, старі кладовища, чужорідні види, Україна